- Putsar du fönster nu? - En sidoeffekt av koman.
- Läkaren har inte nämnt det. - Det är ovanligt.
Allvarligt talat, du överdriver väl inte nu?
Jag ska nog klara av några rutor.
- Har inte du en lägenhet? - Det är finare här.
Jag kan inte fatta att du står.
Då är vi två.
- Jag trodde att du skulle dö. - Gråt inte, syster.
- Förlåt. - Känslor är för förlorare.
Kan jag få putsa fönstren åtminstone?
Nej, jag vill göra saker. Förstår du?
Jag står upp och det hjälper om jag rör på mig.
- Får jag krama dig, då? - Absolut inga kramar.
Jag har ont i revbenen fortfarande.
För att fyra av dem var brutna och inget har gjorts.
- Vad? - Fritters.
- Fritters? - Friterade äppelringar.
Menar du dem från Swint's Doughnuts?
- Säg att de inte har stängt igen. - Fetma är det enda som ännu säljer.
- Jag drömde om dem. - Då ska jag köpa några.
- Jag fiskade inte efter det. - Säkert inte.
Jag behöver nåt att göra. Dessutom, en äppelring om dan...
- Nåt att se fram emot? - Alla behöver det.
Jag tror att han har sovit bra i natt. Det verkar så.
- Jag ser det som positivt. - Absolut.
Jag kunde inte låta bli att kika in ett par gånger.
Jag ville nästan väcka honom för att se att det gick.
De flesta vävstolarna hittar man i hemmen.
Ted, jag vill nog bygga om köket nu.
Jag tror att Daniel vill hjälpa till.
När han är redo, kan det vara kul med ett litet projekt.
- Litet? - Du förstår vad jag menar.
Jag tror att det är dags nu, om vi anställer rätt personer.
Det var det första han nämnde när han vaknade.
Det är svårt för mig att få till det nu, när affärerna går dåligt.
- Jag tänkte att om vi var smarta... - Det är inte rätt tillfälle.
Jag vill inte att du blir arg.
Jag säger bara att det inte är rätt läge.
Det betyder inte att det inte sker. Bara inte just nu.
Jag gillar deras mattor.
Från Afghanistan till Pakistan.
80 % av afghanmattorna färdigställs numera i Pakistan.
Ett dussin blandade? Det blir 8,95 dollar.
Hej.
Jag gillade din pappa.
Han brukade ta med dig hit när du var liten.
Dig och din bror.
Pappa var... Många gillade honom.
- Jag är glad att de grep Bobby Dean. - Vad?
De grep honom. Han är fast.
Jag bor ett kvarter från Judy. Jag såg när de tog honom.
Vad de än säger om din bror, var det inte rätt det som hände.
- Sov du nåt i natt? - Lite grann.
Jag har ett möte, så...
- Teddy... - Ja.
Jag tänkte att vi kunde göra nåt tillsammans idag.
Nån form av dejt-kväll. Vad tror du om det?
Vad hade du tänkt dig?
Den nya italienska restaurangen. De serverar ost som dessert.
- Vad konstigt. - Det är nåt europeiskt.
Jag är inte sugen på att gå på restaurang.
Jag kan laga den där goda makaronilådan.
- Visst. Dejt-kväll. - Tack.
Varför tackar du mig?
Ingen orsak, antar jag.
- Munkar? - Var är Daniel?
De har gripit Bobby Dean. De har gripit honom!
Jösses.
Visst är det svårt att tro?
Hallå? Ja. Det är sheriffen.
Jag förstår.
Ja, jag måste kolla upp det, men...
Ja. Tack, sheriffen. Hej då.
Han kommer hit. Han frågade.
- Han bad om att få komma hit. - Hit?
- Han vill prata med Daniel. - Om vad?
Polisarbete, antar jag. Men han frågade, han sa inte.
Jag ska ta en munk.
- Vi måste berätta det. - Jag vet.
- Daggett får inte komma utan... - Jag vet.
Men det är goda nyheter.
Absolut.
Jag går.
Hej, Daniel.
Här är din äppelring.
Nåt sött på morgonen.
- Det är väl allt värt? - Det är nåt.
Hur mår du? Är allt bra?
Jag började få huvudvärk...
...men jag tog smärtstillande som jag har fått.
- Vad bra. - Mamma?
Jag vill köra.
Okej... Självklart. Varför skulle du inte göra det?
Du menar väl inte nu?
- Varför inte? - Ja...
Det är bäst att vi väntar på ditt körkort först.
Vi vill ju inte utmana polisen.
Jag tycker inte det. Daniel...
Det är mestadels knappar och rattar numera.
Det finns ingen... Allt är rundare.
- Ja, det har du nog rätt i. - Fler kurvor, färre vinklar.
- Raring? - Plast, polymer...
Sheriff Daggett ringde för en stund sen.
Han undrade om han fick komma förbi om en stund.
Daniel?
Det går bra, mamma. Han får komma när som helst.
Jag ska leka i bilen så länge.
Toppen. Ha så kul.
Vänta. Ta med de här in.
Nej, självklart inte. Var inte fånig.
Njut av din äppelring.
Tack, mamma.
Jag har utrymmet klart i däckbutiken. Jag behöver bara köpa ett lager.
Du äger inget i Paulie Tire. Stämmer det?
Inte officiellt, Gretchen. Men jag har kunskap om branschen.
Både genom mitt arbete på golvet-
- och för att allting står i rapporterna från 2008-2012.
Efter den ekonomiska kraschen 2008, märker man att kunderna-
- hellre väljer att hyra eller hyr-köpa fälgar.
29 % nationellt och fler än så i Georgia.
Det är inget som påverkas av demografi heller.
Det är intressant.
Det är det, Gretchen.
Det är en bra plan, Ted.
Tyvärr finns det inget här, förutom din bil, som kan utgöra säkerhet.
- Jag förstår. Det är därför jag... - Kan din pappa stå med på lånet?
Dessvärre står inte butiken i hans namn.
Den står i min mammas namn. Styvmamma.
Hon då? Kan din pappa prata med henne?
Ja, det kan han säkert göra.
Det låter som det bästa alternativet.
Mitt hus, då?
Med pengarna jag har investerat, borde det gå.
Ska du använda huset som säkerhet?
Jag säger att det är en trygg affär. Så ja, mitt hus.
Jag måste titta på siffrorna.
Jag vill klara mig själv i det här.
Din fru står med som ägare.
- Det stämmer. - Och...?
Det är ingen fara. Hon stöttar det här.
Förvänta dig inget tack för att du gör ditt jobb.
Ni utsattes för ett brott, mr Holden.
Man har undersökt fallet.
Vi har gripit en misstänkt.
- Förlåt för stolen. - Det gör inget.
Var det honom du såg?
- Får jag ta den? - Självklart.
- Bobby Dean. - Ja.
Vi vet att det är flera inblandade men mr Dean är identifierad.
Det var många stövlar.
Det är okej, men är det allt du minns?
Jag såg hans ansikte i ett par sekunder, men...
Det var inte han.
Vad?
Det var inte Bobby Dean. Jag såg ansiktet.
Det var en kille som jag aldrig hade sett innan. Eller efter.
Nån jag inte kände.
- Hur såg han ut? - Annorlunda.
- Annorlunda? - Ja.
- Det var inte Bobby Dean? - Nej.
Om det skulle behövas, vittnar jag i rätten att det är så.
Varför skulle du behöva vittna om det?
- Det var ett erbjudande. - Till vem?
Bobby Dean, antar jag.
- Daggett! Hej! - Sheriffen?
Om han ser skit på marken, gör han allt för att gå i det.
- Om det händer igen... - Ursäkta?
Vad är det som händer? Berätta.
- Han sa att det inte var Bobby Dean. - Vad?
- Han sa att det inte var han. - Så klart att det var.
- Tror du inte att jag vet det? - Jag har alltid undrat vad du vet.
- Jag gjorde vad jag kunde. - Daniel?
Daniel?
- Inte nu. - När?
- Sen. - Det är alltid "sen".
Du verkar göra det svårt för dig. Du slår huvudet i väggen.
Och det är ingen metafor heller.
- Det kan göra lika ont ändå. - Det blöder mindre.
Jag får inte skriva ut mediciner.
Nåt som kan underlätta livet.
Åtminstone är det enklare än att bråka med folk.
Om en intern gör en begäran, kan jag skicka den uppåt.
Må bra-mediciner?
Må mindre dåligt-mediciner.
Förstår du vad jag menar?
Det gör jag.
Jag ska fundera på saken. Tack.
Ta det lugnt nu. Vakt!
Potatisplättar. Tre stycken. Nej, fyra. Fem.
- Fem potatisplättar. - En biff med ägg.
Det ingår potatisplättar där. Hur vill du ha äggen?
- Det står inget. - Lösa?
- Det håller nog inte. - Vart ska du?
Till dödscellen. Jag skojar.
- Vi tar äggröra. - Rostat bröd? En fralla?
- Folk gillar frallor. - Perfekt.
- Nåt mer? - Två våfflor.
- Ska det vara nåt på? - Vad?
- Jordgubbar, blåbär, chokladbitar? - Chokladbitar?
- Har folk chokladbitar på våfflorna? - Vissa har det.
Vanliga. Med sirap.
Tack.
- Jag vet inte, Teddy. - Vad vet du inte?
Vi verkar ha så bråttom med allt.
Jag har jobbat på det här länge, Tawney.
Jag vet, men om din pappa inte gillar idén.
Han vet inget om goda idéer. Han kan bara gamla idéer.
- Tar du hans parti? - Jag tar ingens parti.
- Det här är vårt hem. - Därför kan vi använda det.
- Eller mista det. - Ja, det kan vi.
Särskilt om vi inte gör nåt annat än det vi gör nu.
Jag säger inte att jag inte ska skriva på, men...
Jag behöver få veta mer om affärsplanen och allt det.
Vet du vad, Tawney. Du kan väl jobba med däck i tio år eller så.
Följa upp alla viktiga förändringar och sen visa mig en affärsplan.
Teddy, vänta.
- Jag såg när det föll. - Såg du det?
Jag hörde också, om du undrar.
Vi orkar nog släpa bort det.
Jaså? Javisst.
Det vore toppen. Jag lyfter baktill.
Ett, två, tre.
Jösses! Den är tung.
En gång till. Ett, två, tre.
Gick det bra?
- Ska jag hämta din mamma? - Nej, det går bra. Tack.
Att gå bortom är lika fel som att gå för kort.
- Vad menar du? - Jag måste sitta en stund.
Självklart. Ta den tid du behöver.
Varför gjorde han så?
Du måste också undra. Jag vill inte känna mig ensam i det.
Han måste följa med mig till Atlanta, när han är klar med skådespelet.
- Vill du ha en munk? - Vilket skådespel?
Det vill du inte veta.
Jag hörde att de grep Bobby Dean.
- Hur länge har du bott här? - Sex år ungefär.
- Det är fint här. - Vi har det bra.
- Det finns många ekorrar. - De är bara jobbiga.
Ted. Teddy!
- Hej! - Din... Han behöver lite hjälp.
Nej. Jag mår bra!
Han blev yr. Går det bra?
- Visst! - Nej, jag mår bra.
Han mår inte bra.
- Låt mig hjälpa dig. - Jag klarar mig faktiskt.
Kom igen. Bara över gatan.
- Visst, Ted. Vad snällt av dig. - Ingen orsak.
- Tack för hjälpen. - Tanken var god.
- Jag försökte hjälpa till. - Ibland har vi för bråttom.
Vad du är uppmärksam, Ted.
Ted, jag vet inte hur jag ska ta mig an det här.
Du behöver nog bara vila lite och bli ompysslad av flickorna.
- Det var ett gott råd, Ted. - Inget problem.
Folk har sina skäl att utsätta sig för risk, men det är ändå dumt.
- Okej, Amantha... - Hej. Han blev lite yr.
Jag försökte hjälpa grannen att flytta på en gren.
- Jag mår bättre nu. - Du kanske ska sätta dig.
Okej.
Teddy, vad gör du här?
- Får jag prata lite med dig? - Självfallet.
Hur tänkte du, Daniel?
- Är allt som det ska? - Ja, ingen fara.
- Jag ville hjälpa till. - Nej.
När du sa att Bobby Dean inte var den som slagit dig medvetslös?
- Vad? - Exakt, Jared.
Jag har i varje fall en jättebra affärsplan.
Ja, Ted nämnde det. Fälgar var det väl?
Uthyrning av fälgar. Det är...
Förklara så att det här blir halvlogiskt.
Halvlogiskt är inte logiskt.
- Vill du ge Bobby Dean en chans? - Ja, Amantha.
Det är dålig timing.
- Om jag bara kan få dig att... - Du och Ted får komma överens.
- Varför, Daniel? - Vad hade det tjänat till?
För det första så hade Bobby Dean suttit inne nu.
Till vilken nytta? Gillar du de här, mamma?
Ja, jag har alltid gillat den spisen.
Han dödade dig nästan.
- Det spelar ingen roll. - Vilket?
Vad kommer att hända sen, Amantha?
Bobby hamnar i fängelse, hans mamma besöker honom.
Och efter det, sen efter det? När får det ett slut?
Jag gillar den här spisen. Gillar du den, Jared?
Den är väl okej.
Han får inte komma undan.
Vem har sagt att han gör det? Det här kaklet, mamma.
Vi har inte råd med byggare just nu.
Det finns andra sätt, mamma.
- Hallå! Du kan inte bara... - Jag kan det!
Lyssna. Jag är klar med det här. Det måste inte du vara.
Bobby, sheriffen, stan... Ni kan fortsätta spelet... men jag är klar.
Tror du att de är klara med det? Tror du att Roland Foulkes är det?
Han kommer att fortsätta jaga dig och det blir antingen sjukhus-
- eller rättssalen. Det här är ingen lek!
Är det inte? Du är för säker på saker, Amantha.
- Det här är galet! - Nej, vi är galna.
- Raring. - Hela familjen är tokig.
Ser du vad som händer?
Mamma, ibland tror jag att han... Jag vet inte.
- Jag oroar mig. För dig. - Mig?
För att jag vågar ifrågasätta honom?
Nej. Det är bara...
Du kanske ska resa hem igen, ensam?
- Det är svårt att hitta jobb här. - Vad?
Du kanske skulle vila från allt det här.
Från Daniel, menar du? Från familjen?
Fundera på saken.
Förlåt att allt är kallt. Det är en process att ta sig in hit.
Har de dissekerat mina potatisplättar?
Det är fint att du tar med dig mat till en död man.
- Ingen orsak. - Visst.
- Vad? - Varför, Hollis?
Har du blivit präst, eller nåt? Vill du ha ett erkännande?
Varför sa du att det inte var ditt DNA?
Jag vet inte. Jag hade inte så mycket till val.
Det var inget val. Det var ditt DNA.
Det var inte min bästa plan.
Vet du hur mycket pengar vi har lagt ut? Alla som har trott på dig?
Din mamma, din syster, vi?
- Jag känner mig skyldig nu. - Gör du?
Egentligen inte.
Det är det första du säger som jag tror på.
Mr Stern, en avskedspresent.
Jag funkar inte som andra, Jon. Det har jag aldrig gjort.
Vem vet varför.
Pappa drog, mamma är galen, jag blev tappad som barn? Nej.
Det spelar ingen roll. Sån här är jag. Det är kul att låtsas.
Att låtsas vara normal.
Då behandlar ni mig som en människa och inte ett monster.
Man ledsnar på sånt.
Det är i varje fall kul att låtsas. Så enkelt är det.
Gillar du att titta på mig? Sysslar du med sånt?
Jag funderar, Bobby.
Fundera nån annanstans.
Bara en fråga innan jag går. Det jag funderade på.
Vad gör du när du är ute?
- Ute? - Ja, du kommer ut förr eller senare.
Om tio år kanske eller sju-åtta om du har tur och spelar med i leken.
Gott uppförande. Vad gör du då?
Vem fan vet?
Kom igen. Du måste ha funderat på det.
Jag funderar inte, sheriffen. Det är tydligen ditt jobb.
Ska du bli brandman? Lärare?
- Cowboy? - Ursäkta?
Det är en enkel fråga, Bobby.
Ska du göra nåt av ditt liv eller bli en nolla som dina polare?
Du är ganska tuff på andra sidan gallret.
Jag undrar om ditt liv är värt att räddas, Bobby Dean?
Jag vet inte, sheriffen.
Ta reda på det. För du har precis blivit räddad.
Gå. Jag menar allvar. Holden säger att du är oskyldig.
Jag vet. Gå nu. Jag säger det inte en gång till.
I vissa kulturer hade du stått i skuld till honom nu.
Inte i den här.
Skål, mina herrar.
Öppna munnen. Mera.
Frun?
- Måste du kalla mig "frun"? - Vi måste stänga, om det går bra.
Varför skulle det inte det?